אֵיקוֹ
Judeo-Italian
editEtymology
editDerived from Classical Latin eccum, contraction of ecce eum (“behold him!; here he is!”).
Interjection
editאֵיקוֹ (ʔeqo /ecco/)
- behold!
- 16th century [750–450 BCE], “לוּ לִיבֵירוֹ דֵי יִרְמִיַהוּ [Lu libero de Jirmiau, The Book of Jeremiah]”, in נְבִיאִים [Neviim, Prophets][1] (manuscript), translation of נְבִיאִים (Nəvīʾīm, “Prophets”) (in Biblical Hebrew), chapter 7, verse 11, leaf 1, lines 24–26:
- סֵי גְרוֹטַה דֵי בְרַאוִי פֿוּ לַה קַאסַה קוּוֵיסְטַה קֵי פֿוּ קְלַאמַאטוֹ לוּ נוּמוֹ מִיאוֹ סוּפֵירַה דֵי אֵיסוֹ אִין וִיאֵינְטֵי דֵי ווּאִי אֵיצִיאַה אִייוֹ אֵיקוֹ וִידִי דִיטוֹ דֵי דוּמֵידֵית׃ (Judeo-Roman)
- se gəroṭah de bəraʔvi fu lah qaʔsah quvesəṭah qe fu qəlaʔmaʔṭo lu numo miʔo superah de ʔeso ʔin viʔenəṭe de vuʔi ʔeṣiʔah ʔiyo ʔeqo vidi diṭo de dumedeṯ.
- /["]Se grotta de bravi fu la casa questa — che fu clamato lu numo mio supera de esso — in viente de vui, ezia ijo, ecco, vidi", ditto de Dumedet./
- If this house—upon which my name has been called—has been a cave of burglars in your eyes, I too, behold, saw [it]", [was] the word of the Lord.