- C16, Mavro Vetranović, Pjesanca Plutonu:
- Jošte se snebiva moja svijes i smeta,
- gdi s tobom pribiva lakomos prokleta,
- 1630s, Ivan Gundulić, Osman:
- Turkinjica, koja sudi
- za mladića Krunoslavu,
- snebiva se, panji i čudi
- kroz ljepotu nje gizdavu.
- 1728, Ignjat Đurđević, Uzdasi Mandalijene Pokornice:
- I ako u višnju svijes kada se
- začuđenje vidi pasti,
- reci da u njoj snebiva se
- svestvoritelj svo'om oblasti
- 1883, Eugen Kumičić, Začuđeni svatovi:
- Antonio sluša i snebiva se, sjeća se tankoga grla Marijina i njezinih pjesmica, koje on razumije, koje njegovu srcu tako ugađaju.