Miloň
Old Czech
editEtymology
editPronunciation
editProper noun
editMiloň m pers
- a male given name
Declension
editDeclension of Miloň (soft o-stem)
singular | dual | plural | |
---|---|---|---|
nominative | Miloň | Miloně | Miloni, Miloňové |
genitive | Miloně | Miloňú | Miloňóv |
dative | Miloňu, Miloňovi | Miloňoma | Miloňóm |
accusative | Miloně | Miloně | Miloně |
vocative | Miloňu | Miloně | Miloni, Miloňové |
locative | Miloňu, Miloňovi | Miloňú | Miloních |
instrumental | Miloňem | Miloňoma | Miloni |
See also Appendix:Old Czech nouns and Appendix:Old Czech pronunciation.
References
edit- Jan Gebauer (1903–1916) “Miloň”, in Slovník staročeský (in Czech), Prague: Česká grafická společnost "unie", Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění