Myslata
Old Czech
editPronunciation
editProper noun
editMyslata m pers
- a male given name
Declension
editDeclension of Myslata (hard a-stem)
singular | dual | plural | |
---|---|---|---|
nominative | Myslata | Myslatě | Myslaty |
genitive | Myslaty | Myslatú | Myslat |
dative | Myslatě | Myslatama | Myslatám |
accusative | Myslatu | Myslatě | Myslaty |
vocative | Myslato | Myslatě | Myslaty |
locative | Myslatě | Myslatú | Myslatách |
instrumental | Myslatú | Myslatama | Myslatami |
See also Appendix:Old Czech nouns and Appendix:Old Czech pronunciation.
Further reading
edit- Jan Gebauer (1903–1916) “Myslata”, in Slovník staročeský (in Czech), Prague: Česká grafická společnost "unie", Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění