adunatus
Latin
editEtymology
editPerfect passive participle of adūnō
Participle
editadūnātus (feminine adūnāta, neuter adūnātum); first/second-declension participle
Declension
editFirst/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | adūnātus | adūnāta | adūnātum | adūnātī | adūnātae | adūnāta | |
Genitive | adūnātī | adūnātae | adūnātī | adūnātōrum | adūnātārum | adūnātōrum | |
Dative | adūnātō | adūnātō | adūnātīs | ||||
Accusative | adūnātum | adūnātam | adūnātum | adūnātōs | adūnātās | adūnāta | |
Ablative | adūnātō | adūnātā | adūnātō | adūnātīs | |||
Vocative | adūnāte | adūnāta | adūnātum | adūnātī | adūnātae | adūnāta |
References
edit- “adunatus”, in Charlton T. Lewis and Charles Short (1879) A Latin Dictionary, Oxford: Clarendon Press