almužník
Old Czech
editEtymology
editPronunciation
editNoun
editalmužník m pers
- almoner (person who distributes alms)
Declension
editDeclension of almužník (hard o-stem)
singular | dual | plural | |
---|---|---|---|
nominative | almužník | almužníky | almužníci, almužníkové |
genitive | almužníka | almužníkú | almužníkóv |
dative | almužníku, almužníkovi | almužníkoma | almužníkóm |
accusative | almužníka | almužníky | almužníky |
vocative | almužníče | almužníky | almužníci, almužníkové |
locative | almužníku, almužníkovi | almužníkú | almužníciech |
instrumental | almužníkem | almužníkoma | almužníky |
See also Appendix:Old Czech nouns and Appendix:Old Czech pronunciation.
Further reading
edit- Jan Gebauer (1903–1916) “almužník”, in Slovník staročeský (in Czech), Prague: Česká grafická společnost "unie", Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění