förnärma
Swedish
editVerb
editförnärma (present förnärmar, preterite förnärmade, supine förnärmat, imperative förnärma)
- to offend (through nonchalant or tactless behavior or the like)
Conjugation
editConjugation of förnärma (weak)
Active | Passive | |||
---|---|---|---|---|
Infinitive | förnärma | förnärmas | ||
Supine | förnärmat | förnärmats | ||
Imperative | förnärma | — | ||
Imper. plural1 | förnärmen | — | ||
Present | Past | Present | Past | |
Indicative | förnärmar | förnärmade | förnärmas | förnärmades |
Ind. plural1 | förnärma | förnärmade | förnärmas | förnärmades |
Subjunctive2 | förnärme | förnärmade | förnärmes | förnärmades |
Participles | ||||
Present participle | förnärmande | |||
Past participle | förnärmad | |||
1 Archaic. 2 Dated. See the appendix on Swedish verbs. |