merhyně
Old Czech
editEtymology
editAdapted borrowing of Middle High German merhe + -yně.[1]
Pronunciation
editNoun
editmerhyně f
Declension
editDeclension of merhyně (soft a-stem)
singular | dual | plural | |
---|---|---|---|
nominative | merhyně | merhyni | merhyně |
genitive | merhyně | merhyňú | merhyní, merhyň |
dative | merhyni | merhyněma | merhyniem |
accusative | merhyňu | merhyni | merhyně |
vocative | merhyňe | merhyni | merhyně |
locative | merhyni | merhyňú | merhyniech |
instrumental | merhyňú | merhyněma | merhyněmi |
See also Appendix:Old Czech nouns and Appendix:Old Czech pronunciation.
References
edit- ^ Machek, Václav (1968) “merhyně”, in Etymologický slovník jazyka českého [Etymological Dictionary of the Czech Language], 2nd edition, Prague: Academia, page 360
Further reading
edit- Jan Gebauer (1903–1916) “merhyně”, in Slovník staročeský (in Czech), Prague: Česká grafická společnost "unie", Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění