oblădui
Romanian
editEtymology
editBorrowed from Old Church Slavonic обладовани (obladovani).
Verb
edita oblădui (third-person singular present oblăduiește, past participle oblăduit) 4th conj.
Conjugation
edit conjugation of oblădui (fourth conjugation, -esc- infix)
infinitive | a oblădui | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | oblăduind | ||||||
past participle | oblăduit | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | oblăduiesc | oblăduiești | oblăduiește | oblăduim | oblăduiți | oblăduiesc | |
imperfect | oblăduiam | oblăduiai | oblăduia | oblăduiam | oblăduiați | oblăduiau | |
simple perfect | oblăduii | oblăduiși | oblădui | oblăduirăm | oblăduirăți | oblăduiră | |
pluperfect | oblăduisem | oblăduiseși | oblăduise | oblăduiserăm | oblăduiserăți | oblăduiseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să oblăduiesc | să oblăduiești | să oblăduiască | să oblăduim | să oblăduiți | să oblăduiască | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | oblăduiește | oblăduiți | |||||
negative | nu oblădui | nu oblăduiți |