oblativus
Latin
editEtymology
editPronunciation
edit- (Classical Latin) IPA(key): /ob.laːˈtiː.u̯us/, [ɔbɫ̪äːˈt̪iːu̯ʊs̠]
- (modern Italianate Ecclesiastical) IPA(key): /ob.laˈti.vus/, [obläˈt̪iːvus]
Adjective
editoblātīvus (feminine oblātīva, neuter oblātīvum); first/second-declension adjective
Declension
editFirst/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | oblātīvus | oblātīva | oblātīvum | oblātīvī | oblātīvae | oblātīva | |
Genitive | oblātīvī | oblātīvae | oblātīvī | oblātīvōrum | oblātīvārum | oblātīvōrum | |
Dative | oblātīvō | oblātīvō | oblātīvīs | ||||
Accusative | oblātīvum | oblātīvam | oblātīvum | oblātīvōs | oblātīvās | oblātīva | |
Ablative | oblātīvō | oblātīvā | oblātīvō | oblātīvīs | |||
Vocative | oblātīve | oblātīva | oblātīvum | oblātīvī | oblātīvae | oblātīva |
References
edit- “oblativus”, in Charlton T. Lewis and Charles Short (1879) A Latin Dictionary, Oxford: Clarendon Press
- “oblativus”, in Charlton T. Lewis (1891) An Elementary Latin Dictionary, New York: Harper & Brothers
- oblativus in Gaffiot, Félix (1934) Dictionnaire illustré latin-français, Hachette.