slovíčkařit
Czech
editEtymology
editPronunciation
editVerb
editslovíčkařit ?
Conjugation
editConjugation
Infinitive | slovíčkařit, slovíčkařiti | Active adjective | slovíčkařící |
---|---|---|---|
Verbal noun | slovíčkaření | Passive adjective | — |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | slovíčkařím | slovíčkaříme | — | slovíčkařme |
2nd person | slovíčkaříš | slovíčkaříte | slovíčkař | slovíčkařte |
3rd person | slovíčkaří | slovíčkaří | — | — |
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive slovíčkařit. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | slovíčkařil | slovíčkařili | — | — |
masculine inanimate | slovíčkařily | — | ||
feminine | slovíčkařila | — | ||
neuter | slovíčkařilo | slovíčkařila | — | — |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | slovíčkaře | — |
feminine + neuter singular | slovíčkaříc | — |
plural | slovíčkaříce | — |
Related terms
editFurther reading
edit- “slovíčkařiti”, in Kartotéka Novočeského lexikálního archivu (in Czech)
- “slovíčkařit”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989