vicinatus
Latin
editEtymology
editPerfect active participle of vīcīnor (“neighbor, be near”).
Participle
editvīcīnātus (feminine vīcīnāta, neuter vīcīnātum); first/second-declension participle
- neighbored, been near; having neighbored, having been near
Declension
editFirst/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | vīcīnātus | vīcīnāta | vīcīnātum | vīcīnātī | vīcīnātae | vīcīnāta | |
Genitive | vīcīnātī | vīcīnātae | vīcīnātī | vīcīnātōrum | vīcīnātārum | vīcīnātōrum | |
Dative | vīcīnātō | vīcīnātō | vīcīnātīs | ||||
Accusative | vīcīnātum | vīcīnātam | vīcīnātum | vīcīnātōs | vīcīnātās | vīcīnāta | |
Ablative | vīcīnātō | vīcīnātā | vīcīnātō | vīcīnātīs | |||
Vocative | vīcīnāte | vīcīnāta | vīcīnātum | vīcīnātī | vīcīnātae | vīcīnāta |