adlaturus
Latin
editEtymology
editFuture active participle of afferō (“conduct”).
Participle
editadlātūrus (feminine adlātūra, neuter adlātūrum); first/second-declension participle
- Alternative form of allaturus
Declension
editFirst/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | adlātūrus | adlātūra | adlātūrum | adlātūrī | adlātūrae | adlātūra | |
Genitive | adlātūrī | adlātūrae | adlātūrī | adlātūrōrum | adlātūrārum | adlātūrōrum | |
Dative | adlātūrō | adlātūrō | adlātūrīs | ||||
Accusative | adlātūrum | adlātūram | adlātūrum | adlātūrōs | adlātūrās | adlātūra | |
Ablative | adlātūrō | adlātūrā | adlātūrō | adlātūrīs | |||
Vocative | adlātūre | adlātūra | adlātūrum | adlātūrī | adlātūrae | adlātūra |
References
edit- “adlaturus”, in Charlton T. Lewis (1891) An Elementary Latin Dictionary, New York: Harper & Brothers