besejre
Danish
editEtymology
editbe- + sejre (“triumph, be victorious”), after German besiegen.
Verb
editbesejre (imperative besejr, infinitive at besejre, present tense besejrer, past tense besejrede, perfect tense har besejret)
- (transitive) To conquer, to defeat
References
edit- “besejre” in Den Danske Ordbog