consuna
Romanian
editEtymology
editBorrowed from French consonner
Verb
edita consuna (third-person singular present consună, past participle consunat) 1st conj.
- to produce a consonance
Conjugation
edit conjugation of consuna (first conjugation, no infix)
infinitive | a consuna | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | consunând | ||||||
past participle | consunat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | consun | consuni | consună | consunăm | consunați | consună | |
imperfect | consunam | consunai | consuna | consunam | consunați | consunau | |
simple perfect | consunai | consunași | consună | consunarăm | consunarăți | consunară | |
pluperfect | consunasem | consunaseși | consunase | consunaserăm | consunaserăți | consunaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să consun | să consuni | să consune | să consunăm | să consunați | să consune | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | consună | consunați | |||||
negative | nu consuna | nu consunați |