infinitiivi
Finnish
editEtymology
editInternationalism (see English infinitive), ultimately from Late Latin īnfīnītīvus.
Pronunciation
editNoun
editinfinitiivi
- (grammar) infinitive (non-finite verb form; verbal noun formed from such a form)
Declension
editInflection of infinitiivi (Kotus type 5/risti, no gradation) | |||
---|---|---|---|
nominative | infinitiivi | infinitiivit | |
genitive | infinitiivin | infinitiivien | |
partitive | infinitiiviä | infinitiivejä | |
illative | infinitiiviin | infinitiiveihin | |
singular | plural | ||
nominative | infinitiivi | infinitiivit | |
accusative | nom. | infinitiivi | infinitiivit |
gen. | infinitiivin | ||
genitive | infinitiivin | infinitiivien | |
partitive | infinitiiviä | infinitiivejä | |
inessive | infinitiivissä | infinitiiveissä | |
elative | infinitiivistä | infinitiiveistä | |
illative | infinitiiviin | infinitiiveihin | |
adessive | infinitiivillä | infinitiiveillä | |
ablative | infinitiiviltä | infinitiiveiltä | |
allative | infinitiiville | infinitiiveille | |
essive | infinitiivinä | infinitiiveinä | |
translative | infinitiiviksi | infinitiiveiksi | |
abessive | infinitiivittä | infinitiiveittä | |
instructive | — | infinitiivein | |
comitative | See the possessive forms below. |
Synonyms
edit- nimitapa (dated)
Further reading
edit- “infinitiivi”, in Kielitoimiston sanakirja [Dictionary of Contemporary Finnish][1] (in Finnish) (online dictionary, continuously updated), Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisuja 35, Helsinki: Kotimaisten kielten tutkimuskeskus (Institute for the Languages of Finland), 2004–, retrieved 2023-07-02