keimaileminen
Finnish
editEtymology
editPronunciation
edit- IPA(key): /ˈkei̯mɑi̯leminen/, [ˈk̟e̞i̯mɑ̝i̯ˌle̞mine̞n]
- Rhymes: -eminen
- Syllabification(key): kei‧mai‧le‧mi‧nen
Noun
editkeimaileminen
Declension
editInflection of keimaileminen (Kotus type 38/nainen, no gradation) | |||
---|---|---|---|
nominative | keimaileminen | keimailemiset | |
genitive | keimailemisen | keimailemisten keimailemisien | |
partitive | keimailemista | keimailemisia | |
illative | keimailemiseen | keimailemisiin | |
singular | plural | ||
nominative | keimaileminen | keimailemiset | |
accusative | nom. | keimaileminen | keimailemiset |
gen. | keimailemisen | ||
genitive | keimailemisen | keimailemisten keimailemisien | |
partitive | keimailemista | keimailemisia | |
inessive | keimailemisessa | keimailemisissa | |
elative | keimailemisesta | keimailemisista | |
illative | keimailemiseen | keimailemisiin | |
adessive | keimailemisella | keimailemisilla | |
ablative | keimailemiselta | keimailemisilta | |
allative | keimailemiselle | keimailemisille | |
essive | keimailemisena | keimailemisina | |
translative | keimailemiseksi | keimailemisiksi | |
abessive | keimailemisetta | keimailemisitta | |
instructive | — | keimailemisin | |
comitative | See the possessive forms below. |