pokořovat
Czech
editEtymology
editInherited from Old Czech pokořovati.
Pronunciation
editVerb
editpokořovat impf
- imperfective form of pokořit
Conjugation
edit2=o 3=řPlease see Module:checkparams for help with this warning.
Conjugation
Infinitive | pokořovat, pokořovati | Active adjective | pokující |
---|---|---|---|
Verbal noun | pokování | Passive adjective | pokovaný |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | pokuji, pokuju (coll.) |
pokujeme | — | pokujme |
2nd person | pokuješ | pokujete | pokuj | pokujte |
3rd person | pokuje | pokují, pokujou (coll.) |
— | — |
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive pokořovat. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | pokoval | pokovali | pokován | pokováni |
masculine inanimate | pokovaly | pokovány | ||
feminine | pokovala | pokována | ||
neuter | pokovalo | pokovala | pokováno | pokována |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | pokuje | — |
feminine + neuter singular | pokujíc | — |
plural | pokujíce | — |
Further reading
edit- “pokořovati”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “pokořovati”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “pokořovat”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)