protiřečící
Czech
editPronunciation
editAdjective
editprotiřečící
- (reflexive with si) self-contradictory
Declension
editDeclension of protiřečící (soft)
singular | ||||
---|---|---|---|---|
masculine animate | masculine inanimate | feminine | neuter | |
nominative | protiřečící | protiřečící | protiřečící | |
genitive | protiřečícího | protiřečící | protiřečícího | |
dative | protiřečícímu | protiřečící | protiřečícímu | |
accusative | protiřečícího | protiřečící | protiřečící | protiřečící |
locative | protiřečícím | protiřečící | protiřečícím | |
instrumental | protiřečícím | protiřečící | protiřečícím | |
plural | ||||
masculine animate | masculine inanimate | feminine | neuter | |
nominative | protiřečící | protiřečící | protiřečící | |
genitive | protiřečících | |||
dative | protiřečícím | |||
accusative | protiřečící | protiřečící | ||
locative | protiřečících | |||
instrumental | protiřečícími |
Further reading
edit- “protiřečící”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “protiřečící”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989