snärja
Swedish
editEtymology
editFrom Old Swedish snæria, from Proto-Germanic *snarhǭ. See also snara, snår, snörpa.
Verb
editsnärja (present snärjer, preterite snärjde, supine snärjt, imperative snärj)
Conjugation
editConjugation of snärja (weak)
Active | Passive | |||
---|---|---|---|---|
Infinitive | snärja | snärjas | ||
Supine | snärjt | snärjts | ||
Imperative | snärj | — | ||
Imper. plural1 | snärjen | — | ||
Present | Past | Present | Past | |
Indicative | snärjer | snärjde | snärjs, snärjes | snärjdes |
Ind. plural1 | snärja | snärjde | snärjas | snärjdes |
Subjunctive2 | snärje | snärjde | snärjes | snärjdes |
Participles | ||||
Present participle | snärjande | |||
Past participle | snärjd | |||
1 Archaic. 2 Dated. See the appendix on Swedish verbs. |
Derived terms
editNoun
editsnärja c
Declension
editDeclension of snärja | ||||
---|---|---|---|---|
Singular | Plural | |||
Indefinite | Definite | Indefinite | Definite | |
Nominative | snärja | snärjan | snärjor | snärjorna |
Genitive | snärjas | snärjans | snärjors | snärjornas |
References
edit- snärja in Svenska Akademiens ordlista (SAOL)
- snärja in Svensk ordbok (SO)
- snärja in Svenska Akademiens ordbok (SAOB)
- snärja in Elof Hellquist, Svensk etymologisk ordbok (1st ed., 1922)
- snäria in Knut Fredrik Söderwall, Ordbok öfver svenska medeltids-språket, del 2:1: M-T