Inflection of sovittautua (Kotus type 52*F/sanoa, t-d gradation)
|
indicative mood
|
present tense
|
perfect
|
1st sing.
|
sovittaudun
|
en sovittaudu
|
1st sing.
|
olen sovittautunut
|
en ole sovittautunut
|
2nd sing.
|
sovittaudut
|
et sovittaudu
|
2nd sing.
|
olet sovittautunut
|
et ole sovittautunut
|
3rd sing.
|
sovittautuu
|
ei sovittaudu
|
3rd sing.
|
on sovittautunut
|
ei ole sovittautunut
|
1st plur.
|
sovittaudumme
|
emme sovittaudu
|
1st plur.
|
olemme sovittautuneet
|
emme ole sovittautuneet
|
2nd plur.
|
sovittaudutte
|
ette sovittaudu
|
2nd plur.
|
olette sovittautuneet
|
ette ole sovittautuneet
|
3rd plur.
|
sovittautuvat
|
eivät sovittaudu
|
3rd plur.
|
ovat sovittautuneet
|
eivät ole sovittautuneet
|
passive
|
sovittaudutaan
|
ei sovittauduta
|
passive
|
on sovittauduttu
|
ei ole sovittauduttu
|
past tense
|
pluperfect
|
1st sing.
|
sovittauduin
|
en sovittautunut
|
1st sing.
|
olin sovittautunut
|
en ollut sovittautunut
|
2nd sing.
|
sovittauduit
|
et sovittautunut
|
2nd sing.
|
olit sovittautunut
|
et ollut sovittautunut
|
3rd sing.
|
sovittautui
|
ei sovittautunut
|
3rd sing.
|
oli sovittautunut
|
ei ollut sovittautunut
|
1st plur.
|
sovittauduimme
|
emme sovittautuneet
|
1st plur.
|
olimme sovittautuneet
|
emme olleet sovittautuneet
|
2nd plur.
|
sovittauduitte
|
ette sovittautuneet
|
2nd plur.
|
olitte sovittautuneet
|
ette olleet sovittautuneet
|
3rd plur.
|
sovittautuivat
|
eivät sovittautuneet
|
3rd plur.
|
olivat sovittautuneet
|
eivät olleet sovittautuneet
|
passive
|
sovittauduttiin
|
ei sovittauduttu
|
passive
|
oli sovittauduttu
|
ei ollut sovittauduttu
|
conditional mood
|
present
|
perfect
|
1st sing.
|
sovittautuisin
|
en sovittautuisi
|
1st sing.
|
olisin sovittautunut
|
en olisi sovittautunut
|
2nd sing.
|
sovittautuisit
|
et sovittautuisi
|
2nd sing.
|
olisit sovittautunut
|
et olisi sovittautunut
|
3rd sing.
|
sovittautuisi
|
ei sovittautuisi
|
3rd sing.
|
olisi sovittautunut
|
ei olisi sovittautunut
|
1st plur.
|
sovittautuisimme
|
emme sovittautuisi
|
1st plur.
|
olisimme sovittautuneet
|
emme olisi sovittautuneet
|
2nd plur.
|
sovittautuisitte
|
ette sovittautuisi
|
2nd plur.
|
olisitte sovittautuneet
|
ette olisi sovittautuneet
|
3rd plur.
|
sovittautuisivat
|
eivät sovittautuisi
|
3rd plur.
|
olisivat sovittautuneet
|
eivät olisi sovittautuneet
|
passive
|
sovittauduttaisiin
|
ei sovittauduttaisi
|
passive
|
olisi sovittauduttu
|
ei olisi sovittauduttu
|
imperative mood
|
present
|
perfect
|
1st sing.
|
—
|
—
|
1st sing.
|
—
|
—
|
2nd sing.
|
sovittaudu
|
älä sovittaudu
|
2nd sing.
|
—
|
—
|
3rd sing.
|
sovittautukoon
|
älköön sovittautuko
|
3rd sing.
|
olkoon sovittautunut
|
älköön olko sovittautunut
|
1st plur.
|
sovittautukaamme
|
älkäämme sovittautuko
|
1st plur.
|
—
|
—
|
2nd plur.
|
sovittautukaa
|
älkää sovittautuko
|
2nd plur.
|
—
|
—
|
3rd plur.
|
sovittautukoot
|
älkööt sovittautuko
|
3rd plur.
|
olkoot sovittautuneet
|
älkööt olko sovittautuneet
|
passive
|
sovittauduttakoon
|
älköön sovittauduttako
|
passive
|
olkoon sovittauduttu
|
älköön olko sovittauduttu
|
potential mood
|
present
|
perfect
|
1st sing.
|
sovittautunen
|
en sovittautune
|
1st sing.
|
lienen sovittautunut
|
en liene sovittautunut
|
2nd sing.
|
sovittautunet
|
et sovittautune
|
2nd sing.
|
lienet sovittautunut
|
et liene sovittautunut
|
3rd sing.
|
sovittautunee
|
ei sovittautune
|
3rd sing.
|
lienee sovittautunut
|
ei liene sovittautunut
|
1st plur.
|
sovittautunemme
|
emme sovittautune
|
1st plur.
|
lienemme sovittautuneet
|
emme liene sovittautuneet
|
2nd plur.
|
sovittautunette
|
ette sovittautune
|
2nd plur.
|
lienette sovittautuneet
|
ette liene sovittautuneet
|
3rd plur.
|
sovittautunevat
|
eivät sovittautune
|
3rd plur.
|
lienevät sovittautuneet
|
eivät liene sovittautuneet
|
passive
|
sovittauduttaneen
|
ei sovittauduttane
|
passive
|
lienee sovittauduttu
|
ei liene sovittauduttu
|
Nominal forms
|
infinitives
|
participles
|
|
active
|
passive
|
|
active
|
passive
|
1st
|
sovittautua
|
present
|
sovittautuva
|
sovittauduttava
|
long 1st1
|
|
past
|
sovittautunut
|
sovittauduttu
|
2nd
|
inessive2
|
sovittautuessa
|
sovittauduttaessa
|
agent4
|
sovittautuma
|
|
negative
|
sovittautumaton
|
instructive
|
sovittautuen
|
—
|
1) Used only with a possessive suffix.
2) Usually with a possessive suffix (active only).
3) Some uses of the verbal noun are called the 'fourth infinitive' by certain sources (more details).
4) Usually with a possessive suffix. Not used with intransitive verbs. Distinct from nouns with the -ma suffix and third infinitive forms.
|
3rd
|
inessive
|
sovittautumassa
|
—
|
elative
|
sovittautumasta
|
—
|
illative
|
sovittautumaan
|
—
|
adessive
|
sovittautumalla
|
—
|
abessive
|
sovittautumatta
|
—
|
instructive
|
sovittautuman
|
sovittauduttaman
|
4th3
|
verbal noun
|
sovittautuminen
|
5th1
|
|