קוּוֵיסְטוֹ
Judeo-Italian
editEtymology
editFrom Vulgar Latin *eccum istum.
Determiner
editקוּוֵיסְטוֹ (quvesəṭo /questo/) (feminine קוּוֵיסְטַה (quvesəṭah /questa/), plural קוּוֵיסְטִי (quvesəṭi /questi/))
- this; (in the plural) these
- 16th century [750–450 BCE], “לוּ לִיבֵירוֹ דֵי יִרְמִיַהוּ [Lu libero de Jirmiau, The Book of Jeremiah]”, in נְבִיאִים [Neviim, Prophets][1] (manuscript), translation of נְבִיאִים (Nəvīʾīm, “Prophets”) (in Biblical Hebrew), chapter 7, verse 7, text lines 15–17:
- אֵי פַֿארַאייוֹ אַלְבֵירְגַארֵי ווּאִי אִין לוּ לוּקוֹ קוּוֵיסְטוֹ אִין לַה טֵירַה קֵי דֵיטִי אַה לִי פַאטֵירִי ווּסְטֵירִי אַה דַא סֵינְפֵירֵי אֵי פִֿינַה סֵינְפֵירֵי׃ (Judeo-Roman)
- ʾe faʾraʾyyo ʾaləberəgaʾre vuʾi ʾin lu luqo quvesəṭo ʾin lah ṭerah qe deṭi ʾah li paʾṭeri vusəṭeri ʾah daʾ senəpere ʾe finah senəpere.
- /E farajjo albergare vui in lu luco questo, in la terra che detti a li pateri vusteri, a da senpere e fina senpere./
- And I'll have you dwell in this place, in the land I gave to your forefathers, for ever and ever.