comuta
Portuguese
editVerb
editcomuta
- inflection of comutar:
Romanian
editEtymology
editBorrowed from Latin commūtō, commūtāre.
Verb
edita comuta (third-person singular present comută, past participle comutat) 1st conj.
- to switch
Conjugation
edit conjugation of comuta (first conjugation, no infix)
infinitive | a comuta | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | comutând | ||||||
past participle | comutat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | comut | comuți | comută | comutăm | comutați | comută | |
imperfect | comutam | comutai | comuta | comutam | comutați | comutau | |
simple perfect | comutai | comutași | comută | comutarăm | comutarăți | comutară | |
pluperfect | comutasem | comutaseși | comutase | comutaserăm | comutaserăți | comutaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să comut | să comuți | să comute | să comutăm | să comutați | să comute | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | comută | comutați | |||||
negative | nu comuta | nu comutați |