concionaturus
Latin
editEtymology
editFuture active participle of concionor.
Participle
editconcionātūrus (feminine concionātūra, neuter concionātūrum); first/second-declension participle
Declension
editFirst/second-declension adjective.
Number | Singular | Plural | |||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Case / Gender | Masculine | Feminine | Neuter | Masculine | Feminine | Neuter | |
Nominative | concionātūrus | concionātūra | concionātūrum | concionātūrī | concionātūrae | concionātūra | |
Genitive | concionātūrī | concionātūrae | concionātūrī | concionātūrōrum | concionātūrārum | concionātūrōrum | |
Dative | concionātūrō | concionātūrō | concionātūrīs | ||||
Accusative | concionātūrum | concionātūram | concionātūrum | concionātūrōs | concionātūrās | concionātūra | |
Ablative | concionātūrō | concionātūrā | concionātūrō | concionātūrīs | |||
Vocative | concionātūre | concionātūra | concionātūrum | concionātūrī | concionātūrae | concionātūra |