nagylelkű
Hungarian
editEtymology
editnagy (“large, great”) + lelkű (“of soul”)[1]
Pronunciation
editAdjective
editnagylelkű (comparative nagylelkűbb, superlative legnagylelkűbb)
- generous, bighearted (willing to give and share unsparingly)
- generous, noble-minded (noble in behaviour or actions)
- Synonyms: elnéző, nemes gondolkodású, megértő, megbocsátó
- Antonyms: kíméletlen, irgalmatlan, könyörtelen
Declension
editInflection (stem in -e-, front rounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | nagylelkű | nagylelkűek |
accusative | nagylelkűt | nagylelkűeket |
dative | nagylelkűnek | nagylelkűeknek |
instrumental | nagylelkűvel | nagylelkűekkel |
causal-final | nagylelkűért | nagylelkűekért |
translative | nagylelkűvé | nagylelkűekké |
terminative | nagylelkűig | nagylelkűekig |
essive-formal | nagylelkűként | nagylelkűekként |
essive-modal | — | — |
inessive | nagylelkűben | nagylelkűekben |
superessive | nagylelkűn | nagylelkűeken |
adessive | nagylelkűnél | nagylelkűeknél |
illative | nagylelkűbe | nagylelkűekbe |
sublative | nagylelkűre | nagylelkűekre |
allative | nagylelkűhöz | nagylelkűekhez |
elative | nagylelkűből | nagylelkűekből |
delative | nagylelkűről | nagylelkűekről |
ablative | nagylelkűtől | nagylelkűektől |
non-attributive possessive - singular |
nagylelkűé | nagylelkűeké |
non-attributive possessive - plural |
nagylelkűéi | nagylelkűekéi |
Derived terms
editReferences
edit- ^ Eőry, Vilma. Értelmező szótár+ (“Explanatory Dictionary Plus”). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2007. →ISBN
Further reading
edit- nagylelkű in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN