octroia
Romanian
editEtymology
editBorrowed from French octroyer.
Verb
edita octroia (third-person singular present octroiază, past participle octroiat) 1st conj.
- to grant
Conjugation
edit conjugation of octroia (first conjugation, no infix)
infinitive | a octroia | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | octroind | ||||||
past participle | octroiat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | octroi | octroi | octroie | octroiem | octroiați | octroie | |
imperfect | octroiam | octroiai | octroia | octroiam | octroiați | octroiau | |
simple perfect | octroiai | octroiași | octroie | octroiarăm | octroiarăți | octroiară | |
pluperfect | octroiasem | octroiaseși | octroiase | octroiaserăm | octroiaserăți | octroiaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să octroi | să octroi | să octroie | să octroiem | să octroiați | să octroie | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | octroie | octroiați | |||||
negative | nu octroia | nu octroiați |