specifikus
Esperanto
editVerb
editspecifikus
- conditional of specifiki
Hungarian
editEtymology
editBorrowed from Medieval Latin specificus.[1] With -ikus ending.
Pronunciation
editAdjective
editspecifikus (comparative specifikusabb, superlative legspecifikusabb)
Declension
editInflection (stem in -a-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | specifikus | specifikusak |
accusative | specifikusat | specifikusakat |
dative | specifikusnak | specifikusaknak |
instrumental | specifikussal | specifikusakkal |
causal-final | specifikusért | specifikusakért |
translative | specifikussá | specifikusakká |
terminative | specifikusig | specifikusakig |
essive-formal | specifikusként | specifikusakként |
essive-modal | — | — |
inessive | specifikusban | specifikusakban |
superessive | specifikuson | specifikusakon |
adessive | specifikusnál | specifikusaknál |
illative | specifikusba | specifikusakba |
sublative | specifikusra | specifikusakra |
allative | specifikushoz | specifikusakhoz |
elative | specifikusból | specifikusakból |
delative | specifikusról | specifikusakról |
ablative | specifikustól | specifikusaktól |
non-attributive possessive - singular |
specifikusé | specifikusaké |
non-attributive possessive - plural |
specifikuséi | specifikusakéi |
See also
editReferences
edit- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN