întreba
See also: întrebă
Romanian
editEtymology
editInherited from Latin interrogāre, present active infinitive of interrogō. Doublet of the borrowing interoga.
Pronunciation
editVerb
edita întreba (third-person singular present întreabă, past participle întrebat) 1st conj.
- to ask
- Antonym: răspunde
- (reflexive) to wonder
- Mă întreb dacă asta este dragoste.
- I wonder if this is love.
Conjugation
edit conjugation of întreba (first conjugation, no infix)
infinitive | a întreba | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
gerund | întrebând | ||||||
past participle | întrebat | ||||||
number | singular | plural | |||||
person | 1st person | 2nd person | 3rd person | 1st person | 2nd person | 3rd person | |
indicative | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | întreb | întrebi | întreabă | întrebăm | întrebați | întreabă | |
imperfect | întrebam | întrebai | întreba | întrebam | întrebați | întrebau | |
simple perfect | întrebai | întrebași | întrebă | întrebarăm | întrebarăți | întrebară | |
pluperfect | întrebasem | întrebaseși | întrebase | întrebaserăm | întrebaserăți | întrebaseră | |
subjunctive | eu | tu | el/ea | noi | voi | ei/ele | |
present | să întreb | să întrebi | să întrebe | să întrebăm | să întrebați | să întrebe | |
imperative | — | tu | — | — | voi | — | |
affirmative | întreabă | întrebați | |||||
negative | nu întreba | nu întrebați |