eszcájg
Hungarian
editEtymology
editBorrowed from Austrian German Esszeug (“cutlery”), from essen (“to eat”) + Zeug (“tool”).[1]
Pronunciation
editNoun
editeszcájg (plural eszcájgok)
- (colloquial) cutlery
- Synonym: evőeszköz
Declension
editInflection (stem in -o-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | eszcájg | eszcájgok |
accusative | eszcájgot | eszcájgokat |
dative | eszcájgnak | eszcájgoknak |
instrumental | eszcájggal | eszcájgokkal |
causal-final | eszcájgért | eszcájgokért |
translative | eszcájggá | eszcájgokká |
terminative | eszcájgig | eszcájgokig |
essive-formal | eszcájgként | eszcájgokként |
essive-modal | — | — |
inessive | eszcájgban | eszcájgokban |
superessive | eszcájgon | eszcájgokon |
adessive | eszcájgnál | eszcájgoknál |
illative | eszcájgba | eszcájgokba |
sublative | eszcájgra | eszcájgokra |
allative | eszcájghoz | eszcájgokhoz |
elative | eszcájgból | eszcájgokból |
delative | eszcájgról | eszcájgokról |
ablative | eszcájgtól | eszcájgoktól |
non-attributive possessive - singular |
eszcájgé | eszcájgoké |
non-attributive possessive - plural |
eszcájgéi | eszcájgokéi |
Possessive forms of eszcájg | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | eszcájgom | eszcájgjaim |
2nd person sing. | eszcájgod | eszcájgjaid |
3rd person sing. | eszcájgja | eszcájgjai |
1st person plural | eszcájgunk | eszcájgjaink |
2nd person plural | eszcájgotok | eszcájgjaitok |
3rd person plural | eszcájgjuk | eszcájgjaik |
References
edit- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN
Further reading
edit- eszcájg in Ittzés, Nóra (ed.). A magyar nyelv nagyszótára (‘A Comprehensive Dictionary of the Hungarian Language’). Budapest: Akadémiai Kiadó, 2006–2031 (work in progress; published A–ez as of 2024)