fogdmeg
Hungarian
editEtymology
editUniverbation from fogd + meg, from the verb megfog (“to catch, grab”) + -d (subjunctive suffix); the prefix is moved to the back because of the imperative. Literally, “grab him/her”.
Pronunciation
editNoun
editfogdmeg (plural fogdmegek)
Declension
editInflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | fogdmeg | fogdmegek |
accusative | fogdmeget | fogdmegeket |
dative | fogdmegnek | fogdmegeknek |
instrumental | fogdmeggel | fogdmegekkel |
causal-final | fogdmegért | fogdmegekért |
translative | fogdmeggé | fogdmegekké |
terminative | fogdmegig | fogdmegekig |
essive-formal | fogdmegként | fogdmegekként |
essive-modal | — | — |
inessive | fogdmegben | fogdmegekben |
superessive | fogdmegen | fogdmegeken |
adessive | fogdmegnél | fogdmegeknél |
illative | fogdmegbe | fogdmegekbe |
sublative | fogdmegre | fogdmegekre |
allative | fogdmeghez | fogdmegekhez |
elative | fogdmegből | fogdmegekből |
delative | fogdmegről | fogdmegekről |
ablative | fogdmegtől | fogdmegektől |
non-attributive possessive - singular |
fogdmegé | fogdmegeké |
non-attributive possessive - plural |
fogdmegéi | fogdmegekéi |
Possessive forms of fogdmeg | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | fogdmegem | fogdmegeim, fogdmegjeim |
2nd person sing. | fogdmeged | fogdmegeid, fogdmegjeid |
3rd person sing. | fogdmege, fogdmegje | fogdmegei, fogdmegjei |
1st person plural | fogdmegünk | fogdmegeink, fogdmegjeink |
2nd person plural | fogdmegetek | fogdmegeitek, fogdmegjeitek |
3rd person plural | fogdmegük, fogdmegjük | fogdmegeik, fogdmegjeik |
Further reading
edit- fogdmeg in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN