hüllő
Hungarian
editEtymology
editFrom the verb hűl (“to cool”) + -ő (present participle suffix). Created by Barczafalvi Szabó Dávid during the Hungarian language reform, which took place in the 18th–19th centuries.[1]
Pronunciation
editNoun
edithüllő (plural hüllők)
- reptile (a cold-blooded vertebrate)
Declension
editInflection (stem in long/high vowel, front rounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | hüllő | hüllők |
accusative | hüllőt | hüllőket |
dative | hüllőnek | hüllőknek |
instrumental | hüllővel | hüllőkkel |
causal-final | hüllőért | hüllőkért |
translative | hüllővé | hüllőkké |
terminative | hüllőig | hüllőkig |
essive-formal | hüllőként | hüllőkként |
essive-modal | — | — |
inessive | hüllőben | hüllőkben |
superessive | hüllőn | hüllőkön |
adessive | hüllőnél | hüllőknél |
illative | hüllőbe | hüllőkbe |
sublative | hüllőre | hüllőkre |
allative | hüllőhöz | hüllőkhöz |
elative | hüllőből | hüllőkből |
delative | hüllőről | hüllőkről |
ablative | hüllőtől | hüllőktől |
non-attributive possessive - singular |
hüllőé | hüllőké |
non-attributive possessive - plural |
hüllőéi | hüllőkéi |
Possessive forms of hüllő | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | hüllőm | hüllőim |
2nd person sing. | hüllőd | hüllőid |
3rd person sing. | hüllője | hüllői |
1st person plural | hüllőnk | hüllőink |
2nd person plural | hüllőtök | hüllőitek |
3rd person plural | hüllőjük | hüllőik |
References
edit- ^ hüllő in Zaicz, Gábor (ed.). Etimológiai szótár: Magyar szavak és toldalékok eredete (‘Dictionary of Etymology: The origin of Hungarian words and affixes’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2006, →ISBN. (See also its 2nd edition.)
Further reading
edit- hüllő in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN