hořekovat
Czech
editPronunciation
editVerb
edithořekovat impf (perfective zahořekovat)
Conjugation
editConjugation
Infinitive | hořekovat, hořekovati | Active adjective | hořekující |
---|---|---|---|
Verbal noun | hořekování | Passive adjective | — |
Present forms | indicative | imperative | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
1st person | hořekuji, hořekuju (coll.) |
hořekujeme | — | hořekujme |
2nd person | hořekuješ | hořekujete | hořekuj | hořekujte |
3rd person | hořekuje | hořekují, hořekujou (coll.) |
— | — |
The future tense: a combination of a future form of být + infinitive hořekovat. |
Participles | Past participles | Passive participles | ||
---|---|---|---|---|
singular | plural | singular | plural | |
masculine animate | hořekoval | hořekovali | — | — |
masculine inanimate | hořekovaly | — | ||
feminine | hořekovala | — | ||
neuter | hořekovalo | hořekovala | — | — |
Transgressives | present | past |
---|---|---|
masculine singular | hořekuje | — |
feminine + neuter singular | hořekujíc | — |
plural | hořekujíce | — |
Related terms
editFurther reading
edit- “hořekovati”, in Příruční slovník jazyka českého (in Czech), 1935-1957
- “hořekovati”, in Slovník spisovného jazyka českého (in Czech), 1960–1971, 1989
- “hořekovat”, in Internetová jazyková příručka (in Czech)