karcsú
Hungarian
editEtymology
editOf unknown origin.[1]
Pronunciation
editAdjective
editkarcsú (comparative karcsúbb, superlative legkarcsúbb)
Declension
editInflection (stem in -a-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | karcsú | karcsúak |
accusative | karcsút | karcsúakat |
dative | karcsúnak | karcsúaknak |
instrumental | karcsúval | karcsúakkal |
causal-final | karcsúért | karcsúakért |
translative | karcsúvá | karcsúakká |
terminative | karcsúig | karcsúakig |
essive-formal | karcsúként | karcsúakként |
essive-modal | — | — |
inessive | karcsúban | karcsúakban |
superessive | karcsún | karcsúakon |
adessive | karcsúnál | karcsúaknál |
illative | karcsúba | karcsúakba |
sublative | karcsúra | karcsúakra |
allative | karcsúhoz | karcsúakhoz |
elative | karcsúból | karcsúakból |
delative | karcsúról | karcsúakról |
ablative | karcsútól | karcsúaktól |
non-attributive possessive - singular |
karcsúé | karcsúaké |
non-attributive possessive - plural |
karcsúéi | karcsúakéi |
Derived terms
editExpressions
References
edit- ^ karcsú in Zaicz, Gábor (ed.). Etimológiai szótár: Magyar szavak és toldalékok eredete (‘Dictionary of Etymology: The origin of Hungarian words and affixes’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2006, →ISBN. (See also its 2nd edition.)
Further reading
edit- karcsú in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN