offenzíva
Hungarian
editEtymology
editFrom German Offensive (“attack, offensive”).[1]
Pronunciation
editNoun
editoffenzíva (plural offenzívák)
Declension
editInflection (stem in long/high vowel, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | offenzíva | offenzívák |
accusative | offenzívát | offenzívákat |
dative | offenzívának | offenzíváknak |
instrumental | offenzívával | offenzívákkal |
causal-final | offenzíváért | offenzívákért |
translative | offenzívává | offenzívákká |
terminative | offenzíváig | offenzívákig |
essive-formal | offenzívaként | offenzívákként |
essive-modal | — | — |
inessive | offenzívában | offenzívákban |
superessive | offenzíván | offenzívákon |
adessive | offenzívánál | offenzíváknál |
illative | offenzívába | offenzívákba |
sublative | offenzívára | offenzívákra |
allative | offenzívához | offenzívákhoz |
elative | offenzívából | offenzívákból |
delative | offenzíváról | offenzívákról |
ablative | offenzívától | offenzíváktól |
non-attributive possessive - singular |
offenzíváé | offenzíváké |
non-attributive possessive - plural |
offenzíváéi | offenzívákéi |
Possessive forms of offenzíva | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | offenzívám | offenzíváim |
2nd person sing. | offenzívád | offenzíváid |
3rd person sing. | offenzívája | offenzívái |
1st person plural | offenzívánk | offenzíváink |
2nd person plural | offenzívátok | offenzíváitok |
3rd person plural | offenzívájuk | offenzíváik |
References
edit- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN
Further reading
edit- offenzíva in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN