történész
Hungarian
editEtymology
editPronunciation
editNoun
edittörténész (plural történészek)
- historian (a professional who studies or researches history)
- (archaic) historian, chronicler, annalist (a writer of history)
- Synonym: történetíró
Declension
editInflection (stem in -e-, front unrounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | történész | történészek |
accusative | történészt | történészeket |
dative | történésznek | történészeknek |
instrumental | történésszel | történészekkel |
causal-final | történészért | történészekért |
translative | történésszé | történészekké |
terminative | történészig | történészekig |
essive-formal | történészként | történészekként |
essive-modal | — | — |
inessive | történészben | történészekben |
superessive | történészen | történészeken |
adessive | történésznél | történészeknél |
illative | történészbe | történészekbe |
sublative | történészre | történészekre |
allative | történészhez | történészekhez |
elative | történészből | történészekből |
delative | történészről | történészekről |
ablative | történésztől | történészektől |
non-attributive possessive - singular |
történészé | történészeké |
non-attributive possessive - plural |
történészéi | történészekéi |
Possessive forms of történész | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | történészem | történészeim |
2nd person sing. | történészed | történészeid |
3rd person sing. | történésze | történészei |
1st person plural | történészünk | történészeink |
2nd person plural | történészetek | történészeitek |
3rd person plural | történészük | történészeik |
Derived terms
editCompound words
See also
editFurther reading
edit- történész in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN