поінформувати
Ukrainian
editEtymology
editпо- (po-) + інформува́ти (informuváty). Compare Belarusian паінфармава́ць (painfarmavácʹ), Polish poinformować.
Pronunciation
editVerb
editпоінформува́ти • (poinformuváty) pf (imperfective інформува́ти)
- (transitive) to inform
Conjugation
editConjugation of поінформува́ти, поінформува́ть (class 2a, perfective, transitive)
perfective aspect | ||
---|---|---|
infinitive | поінформува́ти, поінформува́ть poinformuváty, poinformuvátʹ | |
participles | present tense | past tense |
active | — | — |
passive | — | поінформо́ваний poinformóvanyj impersonal: поінформо́вано poinformóvano |
adverbial | — | поінформува́вши poinformuvávšy |
present tense | future tense | |
1st singular я |
— | поінформу́ю poinformúju |
2nd singular ти |
— | поінформу́єш poinformúješ |
3rd singular він / вона / воно |
— | поінформу́є poinformúje |
1st plural ми |
— | поінформу́єм, поінформу́ємо poinformújem, poinformújemo |
2nd plural ви |
— | поінформу́єте poinformújete |
3rd plural вони |
— | поінформу́ють poinformújutʹ |
imperative | singular | plural |
first-person | — | поінформу́ймо poinformújmo |
second-person | поінформу́й poinformúj |
поінформу́йте poinformújte |
past tense | singular | plural ми / ви / вони |
masculine я / ти / він |
поінформува́в poinformuváv |
поінформува́ли poinformuvály |
feminine я / ти / вона |
поінформува́ла poinformuvála | |
neuter воно |
поінформува́ло poinformuválo |
Further reading
edit- Bilodid, I. K., editor (1970–1980), “поінформувати”, in Словник української мови: в 11 т. [Dictionary of the Ukrainian Language: in 11 vols] (in Ukrainian), Kyiv: Naukova Dumka
- “поінформувати”, in Горох – Словозміна [Horokh – Inflection] (in Ukrainian)
- “поінформувати”, in Словник.ua [Slovnyk.ua] (in Ukrainian)