abszurd
Hungarian
editEtymology
editFrom German absurd, from Latin absurdus (“discordant, senseless”), from ab- + surdus (“deaf”).[1]
Pronunciation
editAdjective
editabszurd (comparative abszurdabb, superlative legabszurdabb)
Declension
editInflection (stem in -a-, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | abszurd | abszurdak |
accusative | abszurdat | abszurdakat |
dative | abszurdnak | abszurdaknak |
instrumental | abszurddal | abszurdakkal |
causal-final | abszurdért | abszurdakért |
translative | abszurddá | abszurdakká |
terminative | abszurdig | abszurdakig |
essive-formal | abszurdként | abszurdakként |
essive-modal | — | — |
inessive | abszurdban | abszurdakban |
superessive | abszurdon | abszurdakon |
adessive | abszurdnál | abszurdaknál |
illative | abszurdba | abszurdakba |
sublative | abszurdra | abszurdakra |
allative | abszurdhoz | abszurdakhoz |
elative | abszurdból | abszurdakból |
delative | abszurdról | abszurdakról |
ablative | abszurdtól | abszurdaktól |
non-attributive possessive - singular |
abszurdé | abszurdaké |
non-attributive possessive - plural |
abszurdéi | abszurdakéi |
Related terms
editReferences
edit- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN
Further reading
edit- abszurd in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (“The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language”, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN
- abszurd in Ittzés, Nóra (ed.). A magyar nyelv nagyszótára (‘A Comprehensive Dictionary of the Hungarian Language’). Budapest: Akadémiai Kiadó, 2006–2031 (work in progress; published A–ez as of 2024)