hímnemű
Hungarian
editEtymology
editFrom hím (“male”) + nemű (“of gender”), from nem (“gender”) + -ű (adjective-forming suffix).[1]
Pronunciation
editAdjective
edithímnemű (not comparable)
- male
- (grammar) masculine
- Coordinate terms: nőnemű, semlegesnemű
Declension
editInflection (stem in -e-, front rounded harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | hímnemű | hímneműek |
accusative | hímneműt | hímneműeket |
dative | hímneműnek | hímneműeknek |
instrumental | hímneművel | hímneműekkel |
causal-final | hímneműért | hímneműekért |
translative | hímneművé | hímneműekké |
terminative | hímneműig | hímneműekig |
essive-formal | hímneműként | hímneműekként |
essive-modal | — | — |
inessive | hímneműben | hímneműekben |
superessive | hímneműn | hímneműeken |
adessive | hímneműnél | hímneműeknél |
illative | hímneműbe | hímneműekbe |
sublative | hímneműre | hímneműekre |
allative | hímneműhöz | hímneműekhez |
elative | hímneműből | hímneműekből |
delative | hímneműről | hímneműekről |
ablative | hímneműtől | hímneműektől |
non-attributive possessive - singular |
hímneműé | hímneműeké |
non-attributive possessive - plural |
hímneműéi | hímneműekéi |
References
edit- ^ Eőry, Vilma. Értelmező szótár+ (“Explanatory Dictionary Plus”). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2007. →ISBN
Further reading
edit- hímnemű in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN