szituáció
Hungarian
editEtymology
editBorrowed from Late Latin situatio.[1] With -áció ending.
Pronunciation
editNoun
editszituáció (plural szituációk)
Declension
editInflection (stem in long/high vowel, back harmony) | ||
---|---|---|
singular | plural | |
nominative | szituáció | szituációk |
accusative | szituációt | szituációkat |
dative | szituációnak | szituációknak |
instrumental | szituációval | szituációkkal |
causal-final | szituációért | szituációkért |
translative | szituációvá | szituációkká |
terminative | szituációig | szituációkig |
essive-formal | szituációként | szituációkként |
essive-modal | — | — |
inessive | szituációban | szituációkban |
superessive | szituáción | szituációkon |
adessive | szituációnál | szituációknál |
illative | szituációba | szituációkba |
sublative | szituációra | szituációkra |
allative | szituációhoz | szituációkhoz |
elative | szituációból | szituációkból |
delative | szituációról | szituációkról |
ablative | szituációtól | szituációktól |
non-attributive possessive - singular |
szituációé | szituációké |
non-attributive possessive - plural |
szituációéi | szituációkéi |
Possessive forms of szituáció | ||
---|---|---|
possessor | single possession | multiple possessions |
1st person sing. | szituációm | szituációim |
2nd person sing. | szituációd | szituációid |
3rd person sing. | szituációja | szituációi |
1st person plural | szituációnk | szituációink |
2nd person plural | szituációtok | szituációitok |
3rd person plural | szituációjuk | szituációik |
Derived terms
editReferences
edit- ^ Tótfalusi, István. Idegenszó-tár: Idegen szavak értelmező és etimológiai szótára (’A Storehouse of Foreign Words: an explanatory and etymological dictionary of foreign words’). Budapest: Tinta Könyvkiadó, 2005. →ISBN
Further reading
edit- szituáció in Bárczi, Géza and László Országh. A magyar nyelv értelmező szótára (‘The Explanatory Dictionary of the Hungarian Language’, abbr.: ÉrtSz.). Budapest: Akadémiai Kiadó, 1959–1962. Fifth ed., 1992: →ISBN