завоювати
Ukrainian
editEtymology
editFrom за- (za-) + воюва́ти (vojuváty). Compare Russian завоева́ть (zavojevátʹ), Belarusian заваява́ць (zavajavácʹ).
Pronunciation
editVerb
editзавоюва́ти • (zavojuváty) pf (imperfective завойо́вувати) (transitive)
- to conquer (attain by force of arms)
- to win, to gain (attain through effort or struggle, overcoming difficulties)
Conjugation
editConjugation of завоюва́ти, завоюва́ть (class 2a, perfective, transitive)
perfective aspect | ||
---|---|---|
infinitive | завоюва́ти, завоюва́ть zavojuváty, zavojuvátʹ | |
participles | present tense | past tense |
active | — | — |
passive | — | завойо́ваний zavojóvanyj impersonal: завойо́вано zavojóvano |
adverbial | — | завоюва́вши zavojuvávšy |
present tense | future tense | |
1st singular я |
— | завою́ю zavojúju |
2nd singular ти |
— | завою́єш zavojúješ |
3rd singular він / вона / воно |
— | завою́є zavojúje |
1st plural ми |
— | завою́єм, завою́ємо zavojújem, zavojújemo |
2nd plural ви |
— | завою́єте zavojújete |
3rd plural вони |
— | завою́ють zavojújutʹ |
imperative | singular | plural |
first-person | — | завою́ймо zavojújmo |
second-person | завою́й zavojúj |
завою́йте zavojújte |
past tense | singular | plural ми / ви / вони |
masculine я / ти / він |
завоюва́в zavojuváv |
завоюва́ли zavojuvály |
feminine я / ти / вона |
завоюва́ла zavojuvála | |
neuter воно |
завоюва́ло zavojuválo |
Derived terms
edit- завойо́вний (zavojóvnyj)
- завойо́вник m (zavojóvnyk)
- завойо́вництво n (zavojóvnyctvo)
- завойо́вницький (zavojóvnycʹkyj)
- завойо́вниця f (zavojóvnycja)
- завоюва́ння n (zavojuvánnja)
Further reading
edit- Bilodid, I. K., editor (1970–1980), “завоювати”, in Словник української мови: в 11 т. [Dictionary of the Ukrainian Language: in 11 vols] (in Ukrainian), Kyiv: Naukova Dumka
- “завоювати”, in Горох – Словозміна [Horokh – Inflection] (in Ukrainian)
- “завоювати”, in Kyiv Dictionary (in English)
- “завоювати”, in Словник.ua [Slovnyk.ua] (in Ukrainian)