dissoldre
See also: dissoldré
Catalan
editEtymology
editBorrowed from Latin dissolvere (“to dissolve”); adapted to inherited verbs like resoldre.
Pronunciation
editVerb
editdissoldre (first-person singular present dissolc, first-person singular preterite dissolguí, past participle dissolt); root stress: (Central, Valencia, Balearic) /ɔ/
Conjugation
edit Conjugation of dissoldre (second conjugation, irregular, with velar infix)
Synonyms
editRelated terms
editFurther reading
edit- “dissoldre” in Diccionari de la llengua catalana, segona edició, Institut d’Estudis Catalans.
- “dissoldre”, in Gran Diccionari de la Llengua Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana, 2024
- “dissoldre” in Diccionari normatiu valencià, Acadèmia Valenciana de la Llengua.
- “dissoldre” in Diccionari català-valencià-balear, Antoni Maria Alcover and Francesc de Borja Moll, 1962.